Venezuelský prezident Hugo Chávez: Povstaňte proti Říši
Proslov na Valném shromáždění OSN, New York, 20. září 2006
10.10.2006 Komentáře Témata: OSN, Světová banka 2957 slov
Představitelé vlád světa, dobré jitro vám všem. Především mi dovolte, ve vší úctě, abych vyzval ty, kdož tuto knihu nečetli, k jejímu přečtení.
Noam Chomsky je jedním z nejpřednějších amerických a světových intelektuálů a toto je jedna z jeho posledních knih: „Hegemonie nebo přežití: Imperialistická strategie Spojených států“ (zvedá knihu a mává jí před shromážděním). Je to výborná kniha, která nám pomůže pochopit, co se dělo ve 20. století ve světě a co se děje nyní, jakož i největší hrozbu, která vyvstala nad naší planetou.
Hegemonické nároky americké říše představují veliké riziko pro přežití lidského druhu. Znovu vás varujeme před tímto nebezpečím a vyzýváme lid Spojených států a světa, aby zastavil tuto hrozbu, která představuje meč visící nad našimi hlavami. Uvažoval jsem o předčítání z této knihy, ale kvůli času (ukáže množství stránek), vám to chci aspoň doporučit.
Čte se lehce, je to velmi dobrá kniha, jsem si jist, že se vám bude líbit. Vychází v angličtině, ruštině, arabštině, němčině. Myslím, že jako první by si měli tuto knihu přečíst naši bratři a sestry ve Spojených státech, protože hrozba je právě v jejich vlastním domě.
Právě v jejich domě je ďábel. Ďábel, ďábel sám je v jejich domě.
![Hugo Chavez hovoří k VS OSN [Hugo Chavez hovoří k VS OSN]](images/6/chavezuv_projev_osn.jpg)
A ďábel přišel včera sem. Včera přišel ďábel sem. Právě sem (pokřižuje se). A ještě dnes tu páchne síra.
Včera, dámy a pánové, včera z této tribuny prezident Spojených států, muž, o kterém mluvím jako o ďáblovi, hovořil, jako by mu patřil svět. Opravdu. Jako by byl pánem světa.
Myslím, že bychom mohli požádat psychiatra, aby včerejší prohlášení prezidenta Spojených států analyzoval. Jako mluvčí imperialismu přišel na toto pódium, aby se snažil obhajovat současný model ovládání, vykořisťování a rabování národů světa.
Dalo by se to použít jako scénář pro Hitchcockův film. Navrhl bych mu název: „Ďáblův recept“.
Jak tu Chomsky píše, jasně a důkladně, americká říše dělá všechno, co může, aby svůj systém nadvlády upevnila. My jí nesmíme dovolit, aby to dělala. Nesmíme dovolit upevnění světové diktatury.
Jejich prohlášení jsou cynická, falešná, plná imperiálního pokrytectví z potřeby mít kontrolu nad vším.
Říkají, že chtějí zavést demokratický model. Ale je to jejich model demokracie. Je to falešná demokracie elit a, řekl bych, velmi zvláštní demokracie, vnucená zbraněmi a bombami.
Zvláštní demokracie, Aristoteles by ji nepoznal.
Co je to za demokracii, kterou vnucujete námořní pěchotou a bombami?
Prezident Spojených států nám včera řekl, právě tady, v této místnosti, cituji: „Kamkoli se podíváte, slyšíte extremisty, kteří praví, že před chudobou můžete uniknout a získat znovu svou důstojnost násilím, terorem a mučednictvím.“
Kamkoli se podívá, vidí extremisty. I vy, můj bratře – vidí vaši barvu kůže a řekne: Ó, to je extremista. Evo Morales, vážený prezident Bolívie, mu připadá jako extremista.
Imperialisté vidí extremisty všude. Ne proto, že jsme extremisté. Proto, že svět se probouzí. Všichni se probouzejí. A lidé povstávají.
Mám pocit, drahý světový diktátore, že prožijete zbytek svých dní jako ve zlém snu, protože povstává i zbytek nás, všichni povstáváme proti americkému imperialismu, voláme po rovnosti, úctě, suverenitě národů.
Ano, můžete nás nazývat extremisty, ale my povstáváme proti Říši, proti modelu nadvlády.
Prezident pak – a to řekl on sám - prohlásil: „Přicházím, abych promluvil přímo k obyvatelům Blízkého východu, abych jim řekl, že naše země chce mír.“
To je pravda. Budeme-li procházet ulicemi Bronxu, budeme-li chodit po New Yorku, Washingtonu, San Diegu a dalších městech, San Antoniu, San Francisku, a budeme-li se ptát jednotlivců, občanů Spojených států, co chce jejich země? Přeje si mír? Řeknou ano.
Ale vláda nechce mír. Vláda Spojených států nechce mír. Chce využívat svůj systém vykořisťování, drancování, hegemonie prosazené válkou.
Prý chce mír. Ale co se děje v Iráku? Co se stalo v Libanonu? V Palestině? Co se děje tam? Co se stalo před více než sto lety v Latinské Americe a ve světě? A nyní hrozí Venezuele – nové hrozby vůči Venezuele, vůči Íránu?
Mluvil k lidu Libanonu. Mnozí z vás, řekl, viděli, jak jejich domy a obce zasáhla křížová palba. Jaký cynismus. Jaká hanebná lež. Bomby v Bejrútu s milimetrovou přesností? To je křížová palba? Uvažuje, jak by to byl western, kde lidé mohou střílet od boku a někoho může zasáhnout křížová palba.
Tohle je imperialistické, fašistické, vražedné, genocidní, Říše a Izrael střílejí na lid Palestiny a Libanonu. Tak je to. A teď slyšíme: „Trápí nás, že vidíme zničené domy.“
Prezident Spojených států přišel promluvit k národům – k národům světa. Přinesl jsem s sebou nějaké dokumenty, protože dnes ráno jsem četl několik prohlášení, a vidím, že mluvil k lidu Afghánistánu, k lidu Libanonu, k lidu Íránu. A oslovil přímo všechny lidi.
Můžete hádat, co by mu tyto oslovené národy odpověděly, kdyby dostaly slovo? Co by mu měly říci?
Já myslím, že tuším, co si národy Jihu, utlačené národy, myslí. Řekly by mu: „Yankeejští imperialisté, jděte domů.“ Myslím, že přesně to by tyto národy řekly, kdyby dostaly mikrofon a mohly mluvit s americkými imperialisty.
A proto jsme, paní předsedající, kolegové, přátelé, přišli před rokem do této síně tak, jak jsme to činili posledních osm let, a mluvili jsme o tom, co se nyní potvrdilo – plně, plně potvrdilo.
Nemyslím, že by někdo v této místnosti mohl obhajovat systém. Přiznejme to – buďme upřímní. Systém OSN, vytvořený po druhé světové válce, zkolaboval. To je zlé.
Ó ano, je dobré sejít se jednou ročně, vidět se navzájem, učinit prohlášení a připravit všechny možné dlouhé dokumenty, vyslechnout dobré projevy, jako byl včera Abelův (je míněn pravděpodobně kostarický prezident Abel Pacheco, pozn. překl) nebo prezidenta mully (íránský prezident Mahmúd Ahmadínedžád, mullá je titul šíitského duchovního, pozn. překl.). Ano, to je samo o sobě dobré.
Byla spousta projevů, slyšeli jsme toho mnoho od prezidenta Srí Lanky například, a od prezidentky Chile.
Ale my, shromáždění, jsme se změnili v pouhý poradní orgán. Nemáme moc, žádnou moc jakkoli zasáhnout do hrozivé situace ve světě. A právě proto Venezuela znovu navrhuje, zde, dnes 20. září, abychom Spojené národy znovu založili.
Před rokem jsme předložili čtyři skromné návrhy, které jsme považovali za zásadně důležité. Musíme převzít odpovědnost hlav států, vyslanců, zástupců a musíme o tom diskutovat.
První je rozšíření, a mulla tu o tom tady mluvil právě včera. Do Rady bezpečnosti musí získat přístup rozvojové země, a to jak mezi stálé, tak mezi nestálé členy. To je první krok.
Za druhé, nutné jsou účinné metody, jak čelit světovým konfliktům a řešit je, jasná rozhodnutí.
Bod tři, okamžité potlačení – a to je něco, po čem všichni volají – protidemokratických mechanismů známých jako veto, veto rozhodnutí Rady bezpečnosti.
Dovolte mi uvést nedávný příklad. Nemorální veto Spojených států dovolilo Izraelcům beztrestně ničit Libanon. Právě před námi všemi, jak jsme tam stáli a čekali, byla rezoluce rady zamítnuta.
Za čtvrté, musíme posílit, jak už jsme řekli, roli a moc generálního tajemníka Spojených národů.
Včera se s námi generální tajemník ve svém projevu prakticky rozloučil. A přiznal, že za posledních deset let se věci jen dále zkomplikovaly; hlad, chudoba, násilí, porušování lidských práv se jen zhoršily. To je obrovský následek kolapsu systému Spojených národů a amerických hegemonistických nároků.
Venezuela se před několika lety rozhodla svést uvnitř Spojených národů tento boj za uznání Spojených národů, jejichž členem jsme, a propůjčit k němu svůj hlas a své myšlenky.
Náš hlas je nezávislým hlasem, zastupujícím důstojnost a úsilí o mír a přeměnu mezinárodního systému, odsouzení útlaku a agrese hegemonistických sil planety.
Proto se Venezuela představila. Bolívarova vlast se ucházela o křeslo nestálého člena Rady bezpečnosti.
Pohleďme. Ano, byl tu otevřený útok americké vlády, amorální útok s cílem zabránit, aby byla Venezuela svobodně zvolena za člena Rady bezpečnosti.
Říše se bojí pravdy, bojí se nezávislých hlasů. Nazývá nás extremisty, ale to oni jsou extremisté.
Rád bych poděkoval všem zemím, které laskavě projevily Venezuele svou podporu, a to přesto, že volba je tajná a nikdo nemusel nic prohlašovat. Ale otevřený útok impéria upevnil smýšlení mnoha zemí. A jejich podpora nás posílila.
Podporu nám vyjádřil celý Mercosur (zóna volného obchodu), naši bratři v Mercosuru. Venezuela je s Brazílií, Argentinou, Paraguayí a Uruguayí členem Mercosuru. A mnohé další latinskoamerické země, CARICOM, Bolívie, vyjádřily Venezuele svou podporu. Liga arabských států celá hlasovala v náš prospěch. Já jsem neskonale vděčný arabskému světu, našim arabským bratřím, našim karibským bratřím, Africké unii. Venezuele vyjádřila svou podporu většina Afriky, i takové země jako Rusko nebo Čína a mnohé jiné
Děkuji vřele vám všem jménem Venezuely, jménem našeho lidu, jménem pravdy, protože Venezuela jako člen Rady bezpečnosti nebude zastupovat jen zájmy Venezuely, ale bude také hlasem všech lidí světa a bude bránit důstojnost a pravdu.
Kromě toho, myslím, že jsou důvody být optimistou. Básník by to nazval „bezmocným optimismem“, protože navzdory válkám a bombám, útočným a preventivním válkám a ničení celých národů jsem schopen vidět, že svítá nová éra.
Jak říká Sylvia Rodriguezová, doba plodí srdce. Jsou různé způsoby myšlení. Už existují mladí lidé, kteří smýšlejí jinak. Stalo se to během jediné dekády. Ukázalo se, že konec dějin byl úplně mylný předpoklad, a totéž se ukázalo, pokud jde o Pax americana a vytvoření kapitalistického neoliberálního světa. Ukázalo se, že tento systém plodí jen chudobu. Kdo mu ještě dnes věří?
Teď je naším úkolem stanovit, jak bude vypadat budoucnost světa. Na celém světě svítá. Můžete to pozorovat v Africe i v Evropě, Latinské Americe i v Oceánii. Chci zdůraznit tuto optimistickou vizi.
Musíme posílit sami sebe, svou vůli k boji, své povědomí. Musíme vybudovat nový a lepší svět.
Venezuela se k tomuto boji připojí a právě proto jsme ohroženi. Spojené státy už plánovaly, financovaly a zahájily ve Venezuele puč, a v podpoře dalších pokusů o puč pokračují.
Prezidentka (Chile, pozn. překl.) Michelle Bacheletová nám právě připomněla okamžik před hanebnou vraždou bývalého premiéra Orlanda Leteliera.
K tomu bych rád dodal jednu věc: Ti, kdo spáchali tento zločin, jsou svobodní. A že za další událostí, při níž zemřeli američtí občané, byli Američané sami. Byli to zabijáci CIA, teroristé.
Musíme si tady připomenout, že právě za několik dní bude další výročí. Třicet let uplyne od jiného ohavného teroristického útoku na kubánské letadlo, v němž zemřelo 73 nevinných lidí.
Kde je největší terorista tohoto kontinentu, který nese odpovědnost za výbuch tohoto letadla? Pachatel strávil několik let ve vězení ve Venezuele. Díky CIA a vládním činitelům mu byl umožněn útěk a nyní žije v této zemi, ochraňován její vládou.
A přitom byl odsouzen. Přiznal se ke svému zločinu. Ale americká vláda má dvojí měřítko. Podporuje terorismus tam, kde se jí to hodí.
Je třeba říci, že Venezuela se zavazuje bojovat s terorismem a násilím. Patříme mezi národy, které bojují za mír.
Luis Posada Carilles je jméno toho teroristy, který se těší ochraně americké vlády. Další nesmírně zkorumpovaní lidé, kteří utekli z Venezuely, rovněž žijí pod její ochranou: skupina, která kladla bomby u různých vyslanectví, která během puče vraždila. Unesli mne a chystali se mne zabít, ale Bůh zasáhl a naši lidé i armáda vyšli do ulic, a tak jsem dnes tady.
Ale ti, kdo ten puč vedli, jsou dnes zde v této zemi chráněni americkou vládou. Obviňuji americkou vládu z ochrany teroristů a ze zcela cynického jednání.
Zmiňovali jsme Kubu. Právě před několika dny jsme tam byli. Právě jsme odtamtud šťastně přijeli.
Tam můžete vidět zrod nové éry. Summit 15, summit nezúčastněných, přijetí historické rezoluce. To je řádný dokument. Nebojte se, nechystám se ho číst.
Ale tady máte celou horu rezolucí, které byly přijaty po otevřené debatě ke zcela jasné věci. Havana byla po několik týdnů hlavním městem jihu a teď jsme znovu s novou energií založili skupinu nezúčastněných států.
Pokud vás mohu, moji druhové, mí bratři a sestry, o něco požádat, pak prosím projevte svou dobrou vůli a pomozte hnutí nezúčastněných států při zrodu nové éry, pomozte zabránit hegemonii a dalšímu postupu imperialismu.
Jak víte, Fidel Castro bude příští tři roky předsedou hnutí nezúčastněných a můžeme si být jisti, že je povede velmi zdatně.
Oni si bohužel myslí: „Ó, Fidel, ten umírá.“ Ale budou zklamáni, protože nezemře. A nejen že bude živ, odložil svou zelenou uniformu a teď předsedá nezúčastněným.
Takže, moji drazí kolegové, zrodilo se nové, silné hnutí, hnutí Jihu. Jsme muži a ženy Jihu.
Tímto dokumentem, těmito ideami, tímto kriticismem teď uzavírám svou zprávu. Knihu beru s sebou. Ano, abych nezapomněl, doporučuji ji velmi vřele a velmi skromně vám všem.
Chceme chránit ideje naší planety, chránit planetu před imperialistickou hrozbou. A doufejme, že zanedlouho, v tomto století, spatříme tuto novou éru, a že naše děti i naše pravnuky čeká mírový svět založený na základních principech Spojených národů, ale obnovených Spojených národů.
Možná že změníme místo. Možná přeneseme Spojené národy někam jinam. Navrhujeme Venezuelu.
Víte, že můj osobní lékař zůstal v letadle. Šéf bezpečnosti musel zůstat v letadle. Žádnému z těchto pánů nebylo dovoleno přijít a naslouchat shromáždění. To je další ponížení způsobené stranou Zla. Páchne to tu sírou, ale Bůh je s námi a já vás všechny objímám.
Nechť nám všem žehná Bůh. Přeji vám dobrý den.
Text je přepisem zvukového záznamu uveřejněného v článku Rise Up Against the Empire na serveru incormationclearinghouse.info 19.9.2006. Překlad: Eva Cironisová - děkuji.